I forna tider var landet täckt av skogar,
där gudars andar har vistats i många år.
På den tiden levde männsikor och odjur i harmoni,
Men allt eftersom tiden gick förstördes många av skogarna.
De som levde kvar vaktades av gigantiska odjur,
som var lojala till den stora Skogsanden.
Dessa var gudarnas och demonernas dagar.
Yakul! Skynda dig.
- Flickor! - Ashitaka!
Det är något skumt på gång. Skynda dig!
Den vise kvinnan vill samla alla i byn.
- Vi kom precis från Ji-san. - Såg han något?
Ja, i skogen. Något är fel.
- Fåglarna har stuckit. - Djuren också.
Jag beger mig till utskikstornet och hör med Ji-san.
Ni tre skyndar er hem.
Okej. Var försiktig!
Va?
Något där?
- Ji-san, såg du det också? - Ja. det är ingen människa.
Den vise kvinnan vill samla alla i byn.
Titta!
- Det är en demon! - En demon?
Spring, Yakul! Spring!
Den rör sig mot byn. Jag måste stoppa den.
Prins Ashitaka, vänta! Var försiktig!
Den har en förbannelse över sig! Låt den inte röra dig!
Här, Yakul!
Lugna din vrede, du mäktiga herre!
Vad du än är, gud eller demon, snälla lämna oss i fred!
- Monstret! - Skynda på!
Återvänd! Snälla! Lämna vår by i fred!
Stanna! Snälla! Stanna!
Res dig!
- Spring! - Skynda dig!
- Han dödade den! - Ashitaka!
- Hämta den vise kvinnan! - Släck inte elden än.
Ashitaka!
Är du okej?
- Kaya, rör det inte. Detta sår är ont. - Prinsen har skadat sig.
- Var är den visa kvinnan? - Här kommer hon!
Håll er borta från honom, allihop.
- Vad ska vi göra? - Ta det här och häll det över hans sår.
okej.
Du namnlöse gud av vrede och hat,
Jag bugar för dig.
Begravningsriter kommer att hållas här där du har fallit.
Dö i frid och hys inget hat.
Vidriga små varelser,
Snart kommer ni alla att känna mitt hat
och lida så som jag har lidit.
Jag är rädd att detta är mycket dåligt.
Stenarna säger att vildsvinsguden kom västerifrån.
Inuti sig hade han ett slags gift, som gjorde honom galen,
ett giftigt hat som förtärde hans hjärta
och förvandlade honom till ett monster.
- Prins Ashitaka? - Ja?
Visa alla din högra arm.
Vad menas?
Är du redo att få veta,
vad för öde stenarna har förespått åt dig?
Ja, jag var redo i samma ögonblick som jag sköt min pil.
Mmm.
Infektionen kommer att spridas genom din kropp, både kött som ben.
Detta kommer att orsaka stor smärta och slutligen döda dig.
Finns det inget sätt att stoppa det?
Prinsen fick såret när han försvarade byn och räddade våra liv!
Ska vi bara sitta här och se honom dö?
Du kan inte ändra på ditt öde, min prins.
Men om du vill, kan du möta det.
Titta här!
Den här järnkulan hittades i vildsvinets kropp.
Det var den som orsakade hans smärta.
Den bröt ner hans ben och brände sig djupt in i honom.
Det var denna som förvandlade honom till en demon.
Ondska verkar i väst, prins Ashitaka.
Det är ditt öde att resa dit och se med ögon som inte är fördunklade av hat.
Du kanske hittar ett sätt att upphäva förbannelsen.
- Förstår du? - Ja.
Vi är de sista av Emishi-stammen.
Det är 500 år sen kejsaren förstörde vår stam
och drev kvarlevorna av vårt folk österut.
Vissa lyckades överleva här i alla dessa år,
men blodet av vår stam har blivit svagare med varje generation.
Nu måste vår sista prins lämna oss, kanske aldrig för att återvända.
Ibland tror jag att gudarna skrattar åt oss.
Våra lagar förbjuder oss att se på när du reser, Ashitaka.
Vad som än händer, så är du för oss död, föralltid.
Farväl.
- Ashitaka! - Kaya, Vad gör du här? Du vet att det är förbjudet.
Tror du att jag bryr mig om det?
Jag kom för att ge dig detta så du inte glömmer din syster.
Din kristalldolk. Kaya, denna kan jag ej ta imot.
Snälla, ta med dig denna som skydd.
Du måste ta den. Så du inte glömmer.
Kaya, du vet att jag aldrig kommer att glömma dig.
En strid?
Nej.. En massaker
Vart är du på väg? Kom tillbaka din fegis!
De är obeväpnade!
Titta! Där uppe på klippan!
- Det är en krigare! - Hans huvud är mitt!
Du där! Stanna!
- Min arm! Vad har hänt med mig? - Stanna honom!
skynda dig! stoppa honom innan han flyr!
Låt mig passera! Jag varnar er!
En demon.
Märket växer.
- Vem är det där? - Jag har aldrig sett honom.
Säljer du soppa eller åsnepiss?
Mamma! titta!
Där är han.
jag skulle inte gå nära honom.
-Är detta tillräckligt? - Vad försöker du göral?
Detta är inte pengar. Ge mig mitt ris din tjuv.
- Ursäkta mig, får jag inspektera det där? - Visst.
Mmm? Herre gud!
Men detta är en guldklimp, din dumma kvinna!
Är det pengar du vill ha, Jag betalar med ris och tar klimpen.
Vad menar du?
Finns det någon som kan berätta hur mycket den är värd?
Nej? okej.
Jag är bara en munk, men minst tre säckar ris.
Kanske till och med mer. Vänta, var ska du?
Var ska du? Ge mig mitt guld!
Du kan inte bara sticka iväg nu.
Vi har ju precis träffats.
Vi har ditt ris, och allting är okej.
Du är en fåordig man. Jag förstår.
Tänk inte ens på att tacka mig. Det var med nöje.
Jag borde tacka dig
Jag var med i striden. Jag såg vad du gjorde med samurajen.
YDu slåss som en demon. Vart lärde du dig att slåss sådär?
Jag har märkt att du vet att vi är förföljda.
Det är vad som händer när man viftar runder med en guldtacka.
De väntar tills vi sover. Då skär de halsen av oss.
Ska vi visa dem hur fort vi kan springa?
Så demonen visade sig vara ett gigantiskt vildsvin.
Jag följde dess spår västerut genom bergen.
Ända till byn där samurajerna attackerade.
- Men då... - Du tappade bort den. Sånt är livet
Du förstår. Den här platsen.
Nar jag var här sist så var, detta en underbar liten by.
Men sen måste det ha skett en naturkatastrof.
Det enda säkra är att alla är döda.
Nuförtiden, är det bara arga våldnader runt om oss,
Dödade av krig, sjukdomar eller svält
Och ingen bryr sig.
Så du säger att du är förbannad? Så vadå? så är också hela vår värld.
Mmm! Ahh!
Det var fel av mig att slåss i byn. På grund av mig så är två män döda.
Samurajskurkar. Du vinner lite, och förlorar lite.
Ge mig din skål. Alla dör förr eller senare.
Från bordellflicka till kejsare.
Det har sagts att kejsaren har lovat,
ett berg av guld till den som ger honom evigt liv.
Vacker skål. Jag har sett en likadan.
Har du någonsin hört om Emishi-folket? Det sägs att de rider röda älgar.
De använder också spjutspetsar av sten, precis som du gör.
Självklart så blev de utplånade för 500 år sedan.
Oroa dig inte. Jag berättar inte vart du är ifrån.
Hursomhelst, jag har mycket fulare fiskar att fånga.
Har du någonsin sett något liknande?
Aldrig.
Den kommer från jättevildsvinet. Den fanns inuti honom.
Jag är säker på att det den där lilla järnkulan som dödade honom.
Långt väserut finns det en plats högt uppe i bergen.
Där vistas Skogsanden och det är en mycket farlig plats för människor.
- Att komma in där betyder säker död. - Skogsanden?
Jag har hört att odjuren där är jättar, precis som i tidernas begynnelse.
Ses där, min vän. Mmm.
Hyah! Iväg! Hyah!
Hyah! Kom igen! Akta lasten!
Pressa honom! Hyah! Ha!
Detso snabbare vi får hem risen, ju snabbare får vi äta. Skynda!
Vargar på väg!
Akta så att oxarna inte får panik! Ställ er i position!
Håll krutet torrt.
Var säkra på att vänta tills de är inom skjutavstånd!
- Redo! Ge eld! - Eld!
- De flyr! - Eld!
- Andra laddningen! Eld! - Eld!
Var det allt? De var inte så stora.
Det var bara valpar. Vänta tills du får se deras mor.
Var är de?
Det är Moro!
Kom igen.
Ha, ha! Vi dödade henne!
Nu glömmer du att hon är en gud. Det krävs mer än så.
- Hon orsakade en del skada. - Vi forsätter.
Men de män som hon knuffade av klippan då?
De är döda. Vi ska få hem de levande nu.
Han andas fortfarande.
Håll ut.
Huh?
Jag heter Ashitaka!
Jag har rest långt från länder i väst.
Är ni forntida gudar? Har jag kommit till Skogsandens rike?
Försvinn.
En kodama! Jag trodde aldrig att jag skulle få se en sån här.
Åh, nej, nej, nej, nej!
Lugn. Du vill väl inte göra dina sår värre?
Åh, nej!
Han är en trädsande. Han ger tur.
Det är ett tecken på att skogen är frisk.
Men de kommer att locka hit sin herre och mästare.
Vem menar du? Vargarna jag såg precis?
Nej, ett riktigt monster, som en enormt stor hjort!
Förutom att det sägs att han ibland har en människas ansikte, och på natten--
Var tog det vägen?
Titta! Förstärkningar! Vi är dömda!
Åh, nej!
Om Yakul inte är rädd har vi inget att oroa oss för.
Kan du vara snäll och låta oss passera genom din skog, lilleplutt?
Sir, jag tror verkligen att vi borde vända om nu.
Glömde jag att nämna att ingen människa har tagit sig igenom skogen?
Det finns den vacker stig över floden.
Strömmarna är för starka för att vi ska kunna ta oss över,
Och din väns skador är väldigt allvarliga.
Om vi inte tar honom tillbaka snarast, kommer han inte klara sig.
Hörru, lilleplutt, visar du vägen eller leder du oss vilse?
Sir, jag är rätt säker på att det inte leder oss hem.
Åh, herre Gud! De är tusentals!
Titta! Det gamla trädet måste vara deras mor.
Denna plats är magisk.
Dessa spår är vargarnas och flickans som var med dem.
Det måste vara här som de fyra bor.
Jag tror vi gick fel någonstans.
Detta är en plats för gudar och demoner.
Jag tror vi är säkra nu. Vi vilar oss.
Fler spår?
Vad som än gjorde dem så är de nygjorda.
Vad händer? Är du okej?
Vad hände?
Du blev blek som ett lakan helt plötsligt.
- Jag varnade dig för den här platsen. - Här.
- Såg du något? - Som vadå?
Glöm det.
Håll ut lite längre. Du är snart hemma.
Jag svek henne.
Det är borta,
Vad det än var.
Konstigt. Plötsligt känns han inte alls tung.
Min arm! Det gör inte ont!
Den har läkt! Nej den är fortfarande skadad.
Du hade rätt! Vi kom hem precis som du sa
Det är ett fort.
Det är Lady Eboshis järnstad. VI gör järn här ifrån metallen i sanden.
Hallå där! Hej, det är jag!
- Kolla hit! - Hallå!
- Någon kommer ut ifrån skogen. - Är det vargflickan?
Titta, det är jag! Kohroku, oxherden!
- Det är Kohroku! Han lever! - Kohroku lever.
- Det är sant! Kohroku lever fortfarande - Vi tittar efter!
Tyst! Få tyst på oväsendet!
Jag försöker räkna här, så håll käften!
- Har du inte hört, Kohroku har återuppstått från de döda.
- Där är de! - Där är han!
Det var det.
- Detta är otroligt. - Var är de andra, Kohroku?
- Är min son med er? - Jag är rädd att bara vi klarade oss.
Det är aldrig vakterna som dör.
Gå åt sidan.
Mannen i den konstiga dräkten. Vem tror du att det kan vara?
Han är uppenbarligen en outsider.
- Var försiktig. - Lyssna, allihop!
Främlingen rädda våra liv. Han bar skytten hela vägen hit.
Ni borde vara tacksamma. AJ! Akta armen.
Sir.
Stanna där du är.
Jag är mycket tacksam för att du ledde tillbaka männen, främling,
men jag anar oråd.
Ni kom tillbaks nästan lika snabbt som vi, genom den förbjudna skogen.
Och inte bara det, du gjorde detta med två skadade män,
och du vill att jag ska tro på att du... - Kohroku! Kohroku!
- Du lever! - Toki, min älskade!
Huh?
Det var ju underbart! Hur ska du kunna driva oxarna mörbultad?
- Men, min lilla blomma-- - Du skrämde mig halft från vettet.
"Lilla blomma" inte mig. Jag önskar att vargarna käkat upp dig.
Då hade jag kanske hittat en riktigt man!
Sötnos, kan vi ta detta senare?
Toki, spara dina gulligheter till en annan gång.
Vad gäller dig, Gonza, en bra kapten över vakterna som du är,
som alltid svassar runt och spänner dig när faran är över.
Du gör aldrig ett skvatt här.
Det är orättvist och falskt.
Tack, främling. Min mamma är en idiot, men jag är glad att han är säker.
Det var en lättnad. Jag började tro att jag gjort något fel.
Varför tar du inte av masken? Jag slår vad om att du är stilig.
Gonza?
För främlingen till mig lite senare .
Jag skulle vilja tacka honom.
- Kohroku. - Ja?
- Jag ber om ursäkt. - okej.
Frun, Du borde inte berätta sådant till honom.
Óm du är för trevlig mot honom, kommer han att utnyttja dig.
Jag hoppas du förlåter mig också, Toki. Jag skulle aldrig låtit det hända.
Det är okej. Frun, om du inte varit där,
så hade vargarna ätit upp alla, och vi hade varit tvungna att skaffa nya män.
Få dig lite vila, vandrare. Vi ses ikväll.
Nämen, oj! Du är inte stilig, du är ursnygg!
Dra!
Här! Vet du, de var tvungna att slåss mot vargar för att få hit detta ris.
Diska bara!
Där är han!
- Var är han? - Där borta, i bakgrunden.
Toki hade rätt. Han är snygg.
- Inte dåligt. - Men han är så ung!
Det har aldrig hindrat dig förr.
Tyst! Vi förlorade bra män idag.
Det finns många ursnygga män här, älskling!
Jag har sett boskap som ser bättre ut.
Hör här, främling. Varför kommer du inte till oss?
Du vill inte stanna i denna stinkande lada.
Hör nu, kvinna! Vi riskerade våra liv för att ge er riset
som ni alla äter ikväll, så passa er för vad ni säger.
Och vem tillverkade järnet som betalde för riset va?
Vi sliter medans ni ligger och latar er.
Faktiskt skulle jag vilja se var ni jobbar, om det inte är för omständigt.
- Vill du? - Vi måste jobba sminkade ikväll.
Låna mig ditt läppstift.
- Var inte en främling. - Glöm inte.
Vi väntar på dig.
Det är bäst att du inte bryr dig om dem så mycket.
Lady Eboshi skämmer bort dem. Det är därför de är som de där.
De säger att glada kvinnor medför en glad stad.
Glad? Ha! Jobbar såna kvinnor här?
Kvinnorna här, de är en skam. De befläckar järnet.
Lady Eboshi anställer varje bordelltjej hon träffar.
Frun har ett vänligt hjärta bara.
Du har ris på hakan, gamle man.
Det är sant. Allting är upp-och-ner sen hon kom hit.
Det är rätt. Den kvinnan är inte ens rädd för gudarna.
Du skulle sett hur hon handskades med Nago. Har jag rätt?
- Vem är Nago? - "Vem är Nago?" Den gigantiska vildsvinsguden.
Förr regerade han hela denna skog.
Vi kunde inte ens komma i närheten av bergen när han vistades där.
Vi kunde inte göra något annat än att sitta på baken i månader
och glo på en flock arga vildsvin.
Mm-hmm. Allt järn under denna stad är utgrävt, förstår du.
Så vi försökte komma åt järnet under berget, men Nago tolererade inte det.
Vi var tvungna att röja skogen innan vi kunde gräva efter järn,
det var det som gjorde vildsvinet förbannat.
Han känner ingen smärta.
Den dagen då fru Eboshi kom med sina krigare och gevär.
Unge man, vad är fel?
Har du ont i armen?
Nej, jag tänkte bara på vildsvinsguden.
Jag tänkte på hur han måste ha dött full med hat.
Förlåt mig för att du fick vänta, främling.
Det är bra järn.
Vi låg bakom med morgondagens frakt.
Låt oss vila.
- Du kan säga till dem andra. - Ja, frun.
Vissa tror att du spionerar för antingen Vargflickan eller Lord Asano.
Det finns en hel del människor där ute som vill åt järnet.
Varför är du här om jag får fråga?
Jag tror att du kommer känna igen den här.
Den bröt ner benen på det gigantiska vildsvinet,
fick hans kött att ruttna och förvandlade honom till ett monster.
Jag stred med honom, därför är min arm förbannad,
snart kommer det att bli min död.
Var kommer du ifrån? Jag har aldrig förr sett en sån röd älg.
Jag har rest lång väg. Jag kan inte berätta mer än så.
Besvara fruns fråga eller så skär jag dig i bitar!
Vad är dina planer? Vad gör du här egentligen?
För att se med ögon som inte är fördunklade av hat.
"Fördunklade av hat"?
Det förklarar saken.
Kom. Jag ska visa dig mina hemligheter.
- Är det klokt, frun? - Gonza, ta min plats.
Detta är min trädgård. Ingen av byinvånarna vågar sig hit
Följ efter mig om du vill veta min hemlighet.
God kväll.
Vi har precis avslutat, frun.
Fortfarande för tung.
Du kanske skulle pröva att inte hålla den så lätt.
Frun, om vi gör dem lättare kommer de att falla i bitar.
Jag litar på att ni löser det.
De är inte till mig, utan till de andra kvinnorna.
Det kommer att bli en syn.
Detta är det senaste gevär jag har bett folket att tillverka.
De vi tog med oss visade sig vara för tunga.
Dessa kommer att döda skogsmonster och tränga genom den tjockaste rustning.
Det är bäst att du ser upp, unge man. Fru Eboshi vill styra över hela världen.
Jag är ledsen att jag måste sätta så stor press på er.
- Jag kommer skicka ner vin senare. - Det kommer bli fint.
Först stjäl ni vildsvinets skog och sen gör ni honom till en demon.
Nu gör ni ännu dödligare vapen!
Hur mycket mer hat och smärta tror ni att vi behöver?
Det var jag som skjöt vildsvinet och jag är ledsen att du lider.
Det är jag helt ärligt.
Den hjärnlösa grisen. Han borde ju ha förbannat mig, inte dig.
Nej!
Vill din högra hand döda mig nu, Ashitaka?
Jag skulle låta den slita dig i stycken om förbannelsen skulle släppa för det.
Men inte ens det skulle få dödandet att sluta, eller hur?
Nej. Den hade fått döda varenda en av oss för att vara i frid.
Frun, Osa har något att säga.
Förlåt mig, frun.
Du får inte ta lätt på pojkens styrka.
Unge man. Jag vet hur vrede känns
och sorg och hjälplöshet.
Men du får inte ta ut din hämnd på fru Eboshi.
Hon är den enda som har sett oss som männiksor.
Vi är spetälska. Världen hatar och fruktar oss,
men hon tog hand om oss, tvätta vårt ruttnadne kött och bandagerade oss.
Osa?
Livet är lidande.
Det är hårt. Världen är förbannad,
men ändå hittar man orsaker att leva.
Jag är ledsen. Jag svamlar bara.
De kommer alltid tillbaka.
Varje natt planterar de träd där ute
i ett försök att få berget att bli skog igen.
Vänta här. Hjälp mig att döda Skogsanden, Ashitaka.
Skulle du göra det? Döda själva skogens hjärta?
Utan den uråldriga guden kommer djuren här att bli dumma bestar igen.
När skogen har blivit skövlad och vargarna utplånade
kommer denna ödsliga plats att bli det rikaste området i världen
och prinsessan Mononoke kommer bli människa.
Prinsessan Mononoke?
Vålnadernas, bestarnas och de uråldriga gudarnas prinsessa.
Vargarna stal hennes själ och nu lever hon för att döda mig.
Enligt legenderna kan den store Skogsandens blod bota allt.
Kanske kan det bota mina stackars spetälska.
Det kan kanske också kan få din förbannelse att släppa, Ashitaka.
Frun! Hur känns denna för dig? Bättre?
Len som silke, den perfekta saken för att härska över världen.
- Ah! - Fortfarande för tung för flickor.
Okej.
Titta vem som är här.
God kväll. Är det okej om jag jobbar ett tag?
Javisst.
- Ursäkta. Får jag pröva? - Huh?
Det är lugnt. Lika bra att låta honom.
När du är trött tar jag över för dig.
Det kommer inte ta lång tid.
Oops! Bäst att hålla kimonon stängd.
Jag är imponerad, men du kan aldrig hålla den takten.
- Det är jobbigt, va? - Mm-hmm.
Ja, och våra pass är fyra dagar långa.
Ni måste ha ett hårt liv här.
Jag antar det. Men det slår att jobba på en bordell i stan, eller hur?
Här får vi så mycket mat vi vill och männen besvärar oss inte.
Om vi inte vill att de ska det!
- Nej! - Men du kan inte sticka imorgon.
- Kan du inte stanna ett litet tag till? - Du kan stanna och jobba här.
Tack, men det finns någon jag måste leta upp i skogen.
- Hon är här. - Åh!
Vargarna kommer. Det är Vargprinsessan!
Stanna!
Vänta! Jag vill inte slåss mot dig, jag är en vän.
Här! Hon är här!
- Hon är på taket! - Skynda! Hon är efter fru Eboshi!
- Skär av hennes väg! - Hon är på väg mot smedjan!
Håll igång eldarna! Mot palissaden, gevärsmän! Vi har henne där vi vill.
Ett vapen till varje man! Alla försvarar Järnstaden!
Toki, hon är på taket.
Bli inte uppjagade nu. Fortsätt jobba!
Vad som än händer så får inte eldarna slockna.
- Är hon ensam? - Ja.
Hon kan inte fly. Vi har trängt undan henne.
Du vet, hennes syfte är att döda dig den här gången.
Vi får väl se. Kom igen.
- Ta ett vapen! - Skynda! Skynda!
Gör plats för frun!
Hör du mig, bestarnas prinsessa?
Om du vill åt mig så är jag här.
Om du söker hämnd för alla djur vi har dödat
då finns det två kvinnor här nere som jag vill att du ska träffa.
De vill också hämnas, för att dina vargar har dödat deras män.
Kom hit, din lilla häxa! Min man är död på grund av dig!
Huh?
Där är hon!
- Det är hon! - Där är hon!
Ur vägen, allihop!
Gör er redo att skjuta, gevärsmän!
Det är en fälla. Nej! Vänta!
Varggudarnas prinsessa! Gå inte dit! Tillbaks till skogen!
Lyssna på mig, snälla! Kasta inte bort ditt liv!
- Ska jag stoppa honom? - Låt honom göra vad han vill.
Hon är nere! Vi fick henne!
Tillbaka.
Hugg av huvudet på en varg och den kan fortfarande bita.
Vad?
- Sikta där hon faller. - Okej.
Eld!
Ja!
Nej! Tillbaka!
Åh! Vad tusan var det?
Vakna.
Nej!
- Flå henne! - Döda henne, frun! Döda henne!
- Är du okej, herrn? Kan jag hjälpa dig? - Jag är okej.
Bort från mig!
- Stick! - Ja, herrn.
Huh?
Förrädare! Du är spion för vargarna, eller hur?
Tillbaka!
Åh! Halt!
Åt sidan.
- Vad tror du att du gör, pojke? - Lugna din hand.
Flickans liv är nu mitt.
Jag är säker på att hon kommer att bli en underbar fru.
Det finns en demon i dig, i henne också.
Titta, allihop! Så här ser hat ut.
Detta är vad det gör när det tar över dig.
Det äter mig levande och väldigt snart kommer det döda mig.
Fruktan och ilska gör att det växer snabbare.
Jag börjar bli trött på din förbannelse, Ashitaka.
Låt mig hugga av den förbannade saken!
Lady Eboshi!
Kom någon och ta henne.
Frun!
Oroa dig inte. Hon är bara bedövad och kommer bli okej.
Fru Eboshi?
När det gäller mig, så sticker jag. Jag tar med mig vargflickan.
Nej, det gör du inte! Ingen behandlar fru Eboshi på det sättet.
Rör du dig skjuter jag!
Kiyo, vad gör du?
Hur kan han fortfarande röra på sig?
- Är hon okej? - Ja, Frun är i säkerhet.
Ge mig mitt gevär! Till torget, gevärsmän!
De ska inte komma härifrån levande.
Toki, kom hit.
Vad? Vad har hänt?
Jag kan inte släppa förbi dig.
Jag har blivit beordrad att hålla porten stängd. Den får inte öppnas.
Vänd om, snälla.
Vi är tacksamma för att du förde tillbaka de där männen till oss.
- Vi vill inte skada dig. - Snälla!
Jag gick in genom den här porten i morse, nu ska jag ut samma väg.
Var inte dum. Det krävs tio man för att öppna porten.
Sluta! Du kommer att döda dig själv.
Huh?
Ur vägen!
Vargarna attackerar! Flint!
Hon är okej. Er prinsessa är i säkerhet hos mig.
Vänta så kommer jag med henne. Kom igen, Yakul.
Jag tackar dig.
Lycka till, främling.
Sluta!
Låt bli honom. Han är min.
Oof!
Hans eget folk sköt honom. Han är döende.
Varför hindrade du mig att döda henne? Svara medan du fortfarande är vid liv.
Jag ville inte att de skulle döda dig, därför.
Jag är inte rädd för döden. Jag gör allt för att få människan ut ur min skog.
Det visste jag från första gången jag såg dig.
Jag är inte rädd för dig heller. Jag borde döda dig för att du räddade henne.
Kvinnan är ond och det finns ingen som kan hindra mig från att döda henne.
Nej. Lev.
Det räcker! Jag lyssnar inte på dig längre.
Du är vacker.
Vad är det, San? Ska jag bita av honom ansiktet?
Ap-stammen.
Okej! Vad vill ni?
Apor, hur vågar ni visa sådan respektlöshet mot varg-klanen.
Detta är vår skog.
Människan-- ge honom till oss.
Ge oss människan och gå.
Gå ni, innan mina gaddar får tag i er.
- Vi ska inte gå. - Vi ska äta människan.
Ja, låt oss äta mansvarelsen.
Är ni galna? Vad har gjort så att apstammen har förändrats såhär?
Sen när äter apor manskött?
Om vi äter människan kommer vi få hans styrka
och då kan vi köra iväg de andra människorna.
Ge oss mansvarelsen!
Sluta. Ni vet att ni inte kan få människans styrka genom att äta dem.
Det enda det kommer göra är ni blir någonting annat
någonting ännu värre än människor.
Vi planterar träd, människan fäller dem. Skogen kommer inte tillbaka.
Dödar vi människorna, räddar vi skogen.
Ge inte upp! Vi kommer på ett sätt. Skogsanden är med oss.
Fortsätt plantera träd så kommer vi besegra dem någon dag.
Skogsanden kommer inte slåss. Vi kommer dö, allihop.
Vargflickan bryr sig inte. Hon är människa.
Det räcker!
Jag biter av dig huvudet, din tjattrande apa.
Stanna! Vänta! Kom tillbaka!
Lämna dem ensamma!
Bry dig inte om dem. Det är okej.
Gå i förväg. Jag stannar och tar itu med människan.
- Vad ska vi göra med älgen? - Ja.
Får vi äta honom?
Nej, det får ni inte. Gå hem!
Kom hit. Oroa dig inte, jag är en vän.
Var inte blyg. Jag ska inte skada dig. Jag behöver dig för att bära honom.
Snälla?
Du är väldigt vis. Du vet bättre än att beträda denna ö, eller hur?
Ugh! Jag luktar människa.
Du får gå vart du vill, du är fri nu.
Äntligen.
Där är han. Kom och titta, skynda!
Fort, era idioter. Det är Nattvandraren.
Det är han som är orsaken till att vi har suttit i dessa stinkande djurskinn.
Men herrn, vi får inte. Det är en synd att titta på den.
Ha. Och du kallar dig den största jägaren i väst.
Vi har ett benådningsbrev från kejsaren
vilket förlåter oss för att hugga huvudet av den stora Skogsanden.
Legenderna säger att när dag blir till natt
blir Skogsanden Nattvandraren.
Vid soluppgången ändras den tillbaks.
Titta! Ser ni? Nu händer det.
- Ta en titt, mäster Jigo. - Vad är det?
- Där borta. - Hmph.
Titta. De måsta vara hundratals.
De vildsvinen är inte härifrån.
De måste ha rest i månader för att komma ända hit.
- Den där är Okkoto! - Omöjligt.
Det sägs att han dog för 100 år sedan.
Det är han. Jag känner igen de gamla betarna.
Det verkar som att han tog med sig hela sin stam.
Han har sett oss! Vi sticker härifrån!
Kom igen, fegisar! Rör på er! Snabbt!
Skottskadan är borta.
Yakul.
Märket är fortfarande kvar.
Äntligen är du vaken.
Du borde verkligen tacka Yakul. Han har inte lämnat din sida en gång.
Hur visste du att han heter Yakul?
Han berättade det och han berättade om dig--
om din by, ditt folk och din skog.
Skogsanden återupplivade dig. Han vill att du ska leva.
Jag hade den mest underliga dröm.
- Det fanns en gyllene varelse. - Ät det här.
Tugga.
Vi är här för att döda människorna och rädda skogen.
Varför är människorna här, Moro?
Människor finns överallt nuförtiden.
Gå tillbaks till ert eget berg. Döda dem där.
Flickan är San, min dotter.
Vi ska döda dem här. Vi ska rädda denna skog.
Vad gör den andra människan här?
Han blev skjuten och den stora Skogsanden läkte hans sår.
Denna man är inte vår fiende!
Räddade Skogsanden honom?
Räddade livet på den avskyvärda minstingen?
Varför räddade han inte Nago?
Är han inte skogens beskyddare? Varför?
Skogsanden ger och tar liv.
Livet och döden är hans, har ni glömt det?
Du ljuger! Du måste ha bett Skogsanden att skona hans liv.
Men ni bad inte för Nago, eller hur?
Nago var rädd för att dö.
Nu bär jag också en förgiftad människokula inom mig.
Nago flydde och mörkret tog honom.
Jag stannar och tänker över min död.
Mamma! Snälla, fråga Skogsanden om han kan rädda dig.
Jag har levt tillräckligt länge, San.
Snart kommer Skogsanden låta mig vila för evigt.
Du har skyddat Skogsanden i alla dessa år. Han måste rädda dig!
Ni lurar inte oss. Nago var vacker och stark.
Han hade inte flytt från någonting. Ni vargar måst ha ätit honom.
Tyst! Passa dina ord, din smutsiga gris!
Bergets gudar, hör på mig.
Nago dog långt härifrån och det var jag som dödade honom.
Han hade blivit någon slags demon.
En dag attackerade han vår by.
Vill ni ha bevis, titta på min hand som han vidrörde.
Jag kom hit för att be Skogsanden att upphäva Nagos förbannelse.
Han läkte min skottskada, men demonmärket är kvar.
Först kommer den att slita min själ i stycken, sen dödar den mig.
Okkoto, äntligen, ett vildsvin som lyssnar till förnuft.
Nej, Herre Okkoto, vänta! Snälla, du får inte äta honom.
Ah, du är Moros människobarn, eller hur?
Jag har hört talas om dig.
Du är blind.
Stanna där. Jag ska inte äta honom.
Det är okej, San.
Min Herre Okkoto, vad jag sade om Nagos död var sanning.
Jag tror dig och jag tackar dig för det.
Det smärtar mig och jag skäms för att en sån demon kom från vår stam.
Mäktiga herre, finns det något som kan släppa Nagos förbannelse från mig.
Lämna denna skog...
för nästa gång vi möts måste jag döda dig.
Ni kan inte vinna mot människorna. Deras vapen kommer förgöra er.
Titta på min stam, Moro.
Vi blir mindre och vi blir dummare.
Snart är vi inget mer än skrikande vilt...
som människorna jagar för att få kött.
Skulle ni riskera allting på en sista strid?
Det är precis vad människorna vill.
Jag ber inte om hjälp från varg-stammen.
Även om alla vi dör
kommer det bli en strid som människorna aldrig kommer glömma.
Skogsanden.
Hyah! Hyah!
Kom igen! Håll ihop era oxar. Skynda!
Gör er redo nu. Lite närmre. Eld!
Ladda om. Eld!
Anfall--
Redo--
Någon måste gå och spela fredsmäklare.
Ta gevärsmännen och göm bakom klipporna.
Ja, herrn.
- Vi rör oss. - Stanna här tills jag skickar efter er.
Kom igen! Håll oxarna i rörelse! Vi måste tillbaka till Järnstaden.
- Där är de! - Var?
De kommer vi bergspasset.
Jägarna är redo.
Utmärkt. Bra gjort, min pojk.
Iväg och sprid det. Vi rör oss om en liten stund.
Ja, herrn.
Var hälsad, Jigo.
Kejsaren flåsar mig i nacken
och du är upptagen med att leka krig med Herr Asano.
Och du har inget att göra med att Herr Asano är där, eller?
Självklart inte. Vad fick dig att tro det?
Han kommer be om vapenvila om jag ger honom hälften av järnet.
Är det så? Han är en girig jäkel, eller?
Det är lika bra att låta honom få sitt järn.
Hör här, Eboshi, vildsvinen samlar sig för strid. Du vet vad det betyder.
Du lovade mig en sak. När du ger mig Skogsandends huvud,
kommer vi tillbaks och förgör Herr Asano tillsammans.
Akta, Frun! Det kommer en ryttare. Gå in!
När man talar om trollen. En budbärare från Herr Asano.
- Vi har gäster. Uppför er, damer. - Ja, Frun.
Välkommen tillbaka!
Vänta! Ska du inte ens prata med honom?
Fru Eboshi, Järnstadens härskarinna.
Jag har ett meddelande till dig från min Herre Asano.
Du har kämpat tappert och bra. Öppna nu portarna så att vi kan tala med dig.
Vi kan höra dig tillräckligt bra därifrån.
Frun tog berget från gudarna, vildsvinen och bestarna.
Nu när det är värt något vill du ha det.
- Du får det inte! - Oförskämt!
Ni kvinnor borde lära er visa lite respekt.
Respekt? Vad är det?
Ingen har visat oss respekt sedan dagen vi föddes.
Vill ni ha lite av vårt järn? Här har ni!
De är speciella.
De kan slåss mot skogsgudar och samurajer, de kvittar för dem.
De är fantastiska, dina flickor. De var bortkastade i bordellerna.
Imponerande för en papperslapp.
Det har givit mig de bästa jägarna man kan få tag på.
Kom ihåg, min kära fru, vi är efter en gud, inte bara en best.
Flickor, kom hit.
Ja, Frun, vad är det?
Har ni en aning om från vem den här lappen är? Från kejsaren själv.
- Vad bra. Vem är han? - Ska han vara viktig?
- Jag är allvarlig. Borde vi veta? - De är sannerligen speciella.
Tack.
Ja, Frun.
Var dag vi hugger ner träd och gräver järn blir skogen och djuren svagare.
På mitt sätt dör ingen, Jigo.
Hör här. Du är skyldig mig och jag har kommit för det.
När du behövde gevärsmän skickade jag. Utan dem förlorar du Järnstaden.
Oj, förlåt. Lät det där som ett hot?
Säg inte att kejsaren tror
på den där berättelsen om att Skogsandens huvud ger odödlighet.
Jag är säker på att jag inte vet vad kejsaren tror.
Jag är bara en enkel munk som försöker klara sig.
Jag håller mina löften. Hur som helst så har vi slagits mot vildsvinen förut.
De är mycket enklare att döda än Moro och hennes vargungar,
så du kan kalla fram skummisarna som du gömt bakom klippan, Jigo.
Så du kom på mig.
Bara en sak till, Frun.
Kom en främling förbi här?
En ung man ridandes på en stor röd älg.
Kom och gick.
De ser elaka ut, om du frågar mig.
De är inga vanliga jägare.
- De är mördare. - Mördare?
Frun, låt åtminstone några av oss följa med dig.
Ja, du kan inte lita på dem. De är främlingar.
Tänk om något går fel och vi är fast här. Då kan vi inte hjälpa dig.
Du har själv sagt att vi är bättre skyttar än männen.
Det är precis därför jag vill att ni ska vara här i Järnstaden.
Jag klarar av skogsgudar. Det är människor jag är orolig för.
När Skogsanden är död vet vi inte vad som kommer hända.
Kommer Jigo bli tillfredställd med varelsens huvud
eller kommer han gå efter mina järnfabriker också?
Jigos gevärsmän kanske vänder sig mot oss.
Om det händer behöver jag er här för att slåss mot dem.
Kom ihåg, man kan inte lita på män.
Oroa er inte över Hennes nåd.
Jag kommer vara vid hennes sida och skydda henne.
- Det är vad vi är rädda för. - Vad?
Även fast du hade varit kvinna hade du varit en idiot.
I månskenet kände jag ditt hjärta
skälva som en bågsträngs vibration
enbart i månens sken
tittade du på mig
Ingen känner ditt hjärta
När solen är borta ser jag dig
vacker och gripande, men kall
som ett knivblad, så vasst, så härligt
Ingen känner ditt hjärta
All din sorg och smärta
inlåsta i nattens skog
Ditt hemliga hjärta tillhör världen
Du kan alltid hoppa, pojk.
få slut på det.
Så snart din styrka kommer tillbaka kommer märket sprida sig och förgöra dig
Det känns som att jag har sovit i veckor.
Jag hade en dröm att San var vid min sida och vårdade mig.
Jag hoppades på att du skulle skrika i sömnen.
Så att jag hade kunnat bita av dig huvudet för att tysta dig.
Det är en vacker skog. Rör Okkoto och vildsvinen på sig än?
Ja, vildsvinen marscherar.
Träden skriker när de dör, men du kan inte höra dem.
Jag ligger här och lyssnar till skogens smärta
och känner smärtan från kulan i mitt bröst
och drömmer om den dag jag får krossa den där kvinnans huvud mellan mina käkar
Moro, varför kan inte människorna och skogen leva tillsammans?
Varför kan vi inte sluta slåss nu?
Människorna samlar sig för den slutgiltiga striden.
Flammorna från deras vapen kommer bränna oss alla.
Vad händer med San? Är din plan att låta henne dö med dig?
Typiskt. Själviskt. Du tänker som en människa.
San är min dotter. Hon är från vargstammen.
När skogen dör gör även hon det.
Ni måste släppa henne fri. Hon är ingen varg, hon är människa!
Tystnad, pojk.
Hur vågar du tala till en gud på det sättet?
Jag ertappade hennes föräldrar då de vanärade min skog.
De kastade sitt barn till mina fötter när de flydde.
Istället för att äta henne uppfostrade jag henne som min egen.
Nu är min stackars, fula, vackra dotter varken människa eller varg.
Hur skulle du kunna hjälpa henne?
Jag vet inte, men åtminstone skulle vi kunna hitta ett sätt att leva.
Hur?
Kommer du gå med San och slåss mot människorna?
Nej. Det enda det skulle göra är att skapa mer hat.
Det finns inget du kan göra, pojk.
Snart kommer demonmärket att sprida sig och döda dig.
Lämna denna plats vid soluppgången. Återvänd och jag dödar dig.
Mår du bra?
Jag mår bra, tack vare dig och Skogsanden.
Okej.
Yakul, ursäkta om jag oroade dig.
Oh. Ah.
Mina ben är visst fortfarande ganska svaga.
Det är så tyst. Jag undrar var våra små kodama-vänner gick.
Ah. Jag känner lukten av järnfabrikerna.
Tack för vägledningen! Jag har en annan tjänst att be om.
Skulle du kunna vara snäll och ge detta till San från mig?
Vi sticker.
Det stinker och bränner mina ögon.
Det är vad de vill. De försöker döda vårt luktsinne.
Det är den jävla kvinnan igen.
Hon vet att vi är här ute.
- Det är en fälla och en dum sådan. - Vad?
De försöker locka vildsvinen ut från skogen.
- Nej. - Människorna planerar något.
Då måste vi hitta Okkoto när det fortfarande finns tid och hindra honom.
Okkoto är för envis. Han kommer inte lyssna, det kommer ingen av dem.
De kanske till och med vet att det är en fälla. Vildsvinen är en stolt ras.
Den sista vid liv kommer fortfarande att anfalla blint framåt.
- Varför hugga ner träden? - För att göra dem arga och dumma.
Mamma, jag måste gå. Okkoto är blind.
Jag måste vara hans ögon, förstår du?
Gör vad du måste.
Du vet, den pojken ville dela sitt liv med dig.
Jag hatar honom och alla andra människor!
Från Ashitaka till mig?
Vacker.
Ni två, följ med San.
- Jag måste till Skogsanden. - Okej, vi drar.
Moro-stammen har kommit för att slåss mot er.
Var kan jag hitta Herre Okkoto?
Lycka till, min vän.
Huh?
Det kommer från Järnstaden.
Vi går!
- Halt! Vem där? - Samurajer igen.
- Halt, sa jag! - Ur vägen!
Vad var det där?
Slösa inte pilar. Han slår bort dem.
- Han är död i vilket fall. - Eld upphör! Eld upphör!
- Toki, kom och titta. - Det kan inte stämma.
- Det är Ashitaka. - Det är inte ett spöke alltså.
- Ashitaka! - Toki!
- Är du okej? - Allt är bra med oss.
Herre Asanos samurajer trodde de kunde överfalla oss när våra män är borta.
- Trodde bara vi skulle lägga oss på rygg. - Men vi visade dem!
- Det gjorde vi verkligen! - Var är Fru Eboshi?
Hon tog var man som klarar av det och gick för att döda Skogsanden.
Vi är avskurna här. Vi kan inte ens meddela Fru Eboshi.
Skogsanden. Det förklarar explosionerna.
Jag har fortfarande din båge och pilar.
Ska du inte berätta att du har hans mantel och sadel också?
- Jaså, har jag? - Du är värdelös.
Tack så mycket, Kohroku!
Jag ska försöka att skaffa hjälp. Klarar ni er?
Oroa dig inte. Vi kan alltid hälla varmt järn på dem.
- Få tillbaka Fru Eboshi! - Ta inte för lång tid!
Jag missade.
De kommer i båtar över floden!
Gå och få tag i Fru Eboshi. Vi håller tillbaka dem så länge vi kan.
Jag kommer tillbaka, jag lovar.
- Vi är kvar här. - Var försiktig!
Ta honom! Stoppa den mannen!
Ser ut som att de ska skära av oss. Spring, Yakul.
Ni två, gå ditåt!
Bränt djurkött.
Yakul!
Tillbaks!
Visa mig ditt sår.
Du måste stanna här, vänta på mig. Jag kommer tillbaka.
Jag sa stanna!
Vi är nästan där, min vän.
Vem där?
Mina order är att inte släppa förbi några utomstående.
Okej, men jag kom just från Järnstaden.
Jag har ett meddelande till Fru Eboshi. Berätta var jag kan hitta henne.
Eboshi är inte här. Ge mig meddelandet, så försäkrar jag att hon får det.
Jag måste få tala med henne. Var är hon?
Är det verkligen du? Är du fortfarande vid liv, pojk?
Det ser ut som att ni har haft det värre än mig.
- Vi har begravt våra vänner hela dagen. - Det var hemskt, hemskt.
- Järnstaden har blivit attackerad. - Vad?
Kvinnorna och de spetälska har dragit sig tillbaka till den inre muren.
- Vi har inte mycket tid. - De där samurajskitstövlarna.
Asano måste ha väntat på att vi skulle lämna Järnstaden.
Nu måste jag hitta Fru Eboshi.
Hon är ute och jagar efter Skogsanden.
Då måste någon stoppa henne. Kalla tillbaka henne.
Är du klar vill jag att du ska härifrån. Resten ska fortsätta gräva!
- Vänta! Järnstaden då? - Precis. Det är vårt hem!
Vad förväntar du att vi ska göra, överge Järnstaden?
Du hörde pojken, vi har inte en sekund att förlora.
- Skicka ett meddelande åt Fru Eboshi! - Skogen är för stor!
Ingen budbärare har en chans att hitta henne.
Skicka ut en jägare då! Vad har man dem annars till?
Fru Eboshi blir bara utnyttjad av Jigo.
Berätta en sak för mig. När ni slogs mot vildsvinen, var det några vargar där?
Såg ni San, vargflickan?
Jag har ingen aning. Det var beckmörkt när djuren kom mot oss.
Hon var där, jag såg henne.
Jag var längst fram och såg allting. Allting.
- Vad hände? - Jag är inte säker.
Allting hände så fort. Det var som en mardröm.
Jigos trupper satte oss längst fram som bete.
De sa inget om landminorna under marken
eller granaterna som kom ovanför oss.
Huh?
Var är hon? Var är San?
Ta det lugnt. Jag försöker få ut dig.
Det är en varg här!
Hallå! Skynda! Unge herre, vad gör du?
- Vad händer? - Vad tror du att du håller på med?
Jag måste leta upp Fru Eboshi. Denna varg ska hjälpa mig.
Du är på deras sido, eller hur, pojke?
Åt sidan!
Vad är viktigast för er?
Skogsandens huvud eller att rädda er stad?
De pilarna är förgiftade.
Det räcker!
Jag ska inte slava mer!
Kom igen! Låt oss få av den här från honom, allihop!
Häv!Häv!
Häv!
Se upp!
Efter att ni har kommit förbi träsket, ta skydd vi sjön tills vi kommer.
- Okej! - Var försiktig.
Gevärsmännen med Frun tillhör Jigo.
Ta dem här. De är inte användbara dit jag ska.
Följ med dem, Yakul. Se efter honom!
Hitta San! Där kommer vi hitta Eboshi!
Kom igen, forsätt, rakt fram. I dag avslutar vi detta.
- Herrn. - Ja? Har du sett dem?
Okkoto är svårt skadad.
Han och vargflickan är på väg till Skogsandens rike.
Så de ska be honom om hjälp? Följ efter dem,
men håll er utom synhåll, annars skrämmer ni iväg Skogsanden.
Jag förstår.
Det var vildsvinsblod som var målat på hans ansikte, va?
En liten hemlighet. Man vill inte lukta människa.
Vi är nästan vid Skogsandens damm.
Bara lite till, fortsätt.
Vad var det?
Herre Okkoto, någonting är fel. Vi måste fortsätta.
- Något är där. -Blodlukten gör så jag ej kan lukta det.
Jag borde ha vetat att det var ni.
- Ni gjorde det här! - På grund av er kommer skogen dö!
Du har fel. Vi har alla slagits för att rädda den. Är detta tacken?
- Ni medför dåliga saker. - Fara är på väg, varken man eller djur.
Vad menar du med "varken man eller djur"?
- De kommer! - Det är slutet för oss!
De är krigare.
De har kommit tillbaka.
Mina krigare!
De har kommit tillbaka från dödsriket.
- Framåt, krigare! - Okkoto, lyssna!
- Framåt, mot Skogsandens damm. - Okkoto, nej, vänta!
Nej, Herre Okkoto! Dina krigare har inte kommit tillbaka.
Det är människor som bär deras skinn för att dölja sin lukt.
Det är ett trick!
Förstår du inte? Det är ett människo- trick för att leda dem till Skogsanden!
Kom hit, Skogsande! Om du verkligen är herre här,
ge mina krigare kraften att döda människorna och segra.
Sluta, Here Okkoto, snälla! Du måste höra på!
San, de har omringat oss. Det är slut för Okkoto, lämna honom!
Nej! Jag vägrar låta honom bli till en demon som Nago.
Berätta för mamma att människorna sätter upp en fälla för Skogsanden.
Hon vet vad som ska göras.
Skynda annars kan det betyda slutet för oss alla!
Forsätt nu.
Tillbaka eller dö!
Då kommer hela skogen se vad ni är.
Ashitaka?
Tillbaka!
Jag brinner! Flammor växer inne i mig.
Du måste slåss mot det! Låt inte dig själv bli demon.
Herre Okkoto!
Vad är det?
- Är det San? - Hon är i fara.
Iväg!
Jag brinner.
Nej, jag vill inte bli demon!
Snälla sluta, Okkoto!
Du är för långsam, hoppa på!
- En varg. - Hallå!
Eboshi!
Fortsätt!
Eboshi! Jag har något att säga.
- Skjut inte! - Vad vill du?
Herre Asanos samurajer har anfallit Järnstaden.
Kvinnorna är i underläge. De kan inte hålla tillbaka länge till.
Glöm Skogsanden!
Dina män är redan på väg mot Järnstaden, fast de behöver ditt ledarskap.
Vad finns det som kan bevisa att detta inte är en lögn?
Lögn? Var inte fånig! Vad har jag för orsak att ljuga?
Så vi ska inte döda skogsgudarna, utan samurajer istället?
Nej! Vad jag vill är att människan och skogen ska leva i fred.
- Vems sida är han på egentligen? - Borde vi inte gå tillbaka?
Kvinnorna får klara sig själv nu. Jag har gjort allt jag kan för dem.
De kan ta hand om sig själv.
Där är dammen. Varelsen måste vara i närheten.
Detta är sanningens ögonblick, pojkar. Håll ögonen öppna.
Varför behöver vi den kvinnan?
När du ska döda en gud, låt då någon annan göra smutsjobbet.
Moro, vad hände? San! Det är jag, Ashitaka!
San!
Ashitaka!
Okkoto? Han blev demon.
Lämna oss, pojke.
Slåss mot mig och Skogsanden kommer aldrig komma.
Herre Okkoto, lugna ditt raseri!
O mäktiga herre, låt mig få flickan. Jag ber er, snälla, låt henne gå!
San! Är du där? Det är jag, Ashitaka!
San!
Döda honom!
San!
Stoppa honom! Han kommer förstöra allt.
San!
Oh, Ashitaka!
- San! - Ashitaka!
Och här är jag och sparar mina sista krafter
för att kunna bita av den där jävla kvinnans huvud. Men jag måste rädda San.
Slutna led! Använda era granater!
Rör honom inte. Han är inte en gud längre.
Du kan inte ens prata, eller hur?
Bra jobbat, män. Tillbaka nu, få de skadade härifrån.
Fortsätt.
Åh, vilken motbjudande syn.
Hmm.
Det är han.
Ge tillbaks min dotter, demon.
Kan du rädda den kvinna du älskar, Ashitaka?
Skogsanden.
Eboshi, skjut inte!
Huh?
Eboshi! Din fiende är inte Skogsanden.
- Det borde ha dödat den. - Det krävs mer än ett skott för en gud.
San!
Dö inte!
Jag förstår inte. Den stora Skogsanden tog deras liv.
Huh?
- Fort, han börjar förändras. - Titta noga, allihop.
Jag ska visa hur man dödar en gud
en gud som sköter liv och död.
Tricket är att man inte ska frukta honom.
Nej, sluta!
Eboshi!
Du kommer dö!
Hon gjorde det. Fort! Ta huvudet!
Fort, Jigo! Ge mig din låda.
Bärarna är döda. Skynda, skynda!
Var försiktigt så du inte rör andens kropp. Den suger livet ur dig.
Här är det. Ett huvud, som det var lovat.
Se upp!
Frun!
Jag sa till dig. Ett varghuvud kan fortfarande bita.
Kom igen! Vi måste härifrån.
- Skynda! - Den kommer!
- Spring! - Spring!
Gonza, vi måste nå ön!
- Ön? Jag kan inte simma. - Gå längs botten då.
Ge mig henne! Jag ska skära halsen av henne!
Din begäran har blivit hämnad. Din mamma såg till det. Här.
- Fru Eboshi. - Hjälp mig!
Slösa inte din sympati.
Jag lovade Toki att jag skulle föra dig tillbaks till Järnstaden.
Han letar efter sitt huvud. Vi kan inte stanna här.
San, du måste hjälpa oss.
Nej, du är på deras sida. Det har du alltid varit.
Ta den jävla kvinnan och försvinn!
San?
Aldrig! Jag hatar alla människor!
Ja, jag är människa, San, du också.
Sluta! Jag är varg, hör du det?
- San? - Tillbaka!
Oh.
Förlåt. Jag försökte hindra det.
Det är över. Allting är över. Skogen är död.
Inget är över, vi är båda fortfarande vid liv. Hjälper du mig, San?
Hallå, vänta! Kom tillbaks och hjälp oss!
En liten kris och de får panik.
Whoa! Vad gör du? Den här vägen!
Titta! Huvudet rör sig.
Det kallar hit honom.
Här har du.
- Den borde inte fastna mer. - Tack.
- Det är hemskt tyst. - Asano väntar på soluppgången.
Jag undrar om den unge mannen hittade Fru Eboshi.
Oroa dig inte om honom. Han hittade henne, ska du se.
De kommer marschera ner för den kulle när som.
Stora idiot. Fråga mig inte varför jag älskar honom.
- Hallå, Kohroku! - Låt honom sova medan han kan, Toki.
Huh?
- Vad är det? - Jag vet inte, men jag gillar det inte.
Det är Nattvandraren!
Håll era positioner, allihop!
- Toki, den kommer mot oss. - Spring! Vi måste iväg!
Nej, vi lovade Fru Eboshi att vi skulle försvara Järnstaden.
Titta, där borta! Han har kommit tillbaka.
Få ut allihopa!
Den stora Andens huvud har blivit avhuggt och han vill ha tillbaks det.
Ni är döda om det svarta slammet rör er.
Spring mot sjön! Vattnet kommer slöa ner det.
Fru Eboshi och de andra är på väg från andra sidan.
Jag ska försöka lämna tillbaks hans huvud innan han dödar oss alla. Skynda!
- Vad ska vi göra nu? - Den kommer döda oss alla.
- Vi kommer aldrig ut nu. - Det räcker!
Få alla till sjön och var lugna. Vi kan bära de sjuka och skadade.
Inte den vägen, stanna!
Oh! Där kommer det.
Det är slut för oss.
När smedjan brinner är det slut för oss. Det är slutet för Järnstaden.
Vi är fortfarande vid liv, Kohroku. Vi klarar oss på något sätt. Nu går vi.
Där är de!
Fortsätt!
Stanna!
Whoa! Ni lever båda två. Så bra.
Jag ska ge varelsen sitt huvud tillbaka. Lägg ner lådan och backa ifrån den.
Ge tillbaks huvudet nu? Kom igen, pojke, var inte fånig.
Nu, när solen håller på att gå upp?
Titta! Han är en hjärnlös, uppsvälld, livssugande dödsgud.
Vid soluppgången försvinner han.
Den kommer! Vi måste härifrån.
Titta, alla vill ha allting. Det är så världen är.
Men jag kanske lyckas.
Tvinga mig inte att döda dig.
Oh, min kära, du får det att låta så värst enkelt.
Du borde verkligen... ta det lugnt!
Iväg!
Oh!
Ashitaka!
Jag har det. Whoa! Ooh!
Allting är-- Oof! Under kontroll! Oof!
Detta är dåligt.
Min herre, vi är omringade.
- Kom igen, solen, gå upp! - Öppna lådan!
Förstår du inte? Det är försent för det nu.
Varför slösar du kraft på att tala med honom?
Människohänder måste lämna tillbaks det.
Säg inte att jag inte varnade dig.
Skogsande!
Vi ger dig ditt huvud tillbaka!
Ta det och finn ro!
Uh, det fick hans uppmärksamhet i alla fall.
Jag tror det är över.
- Hallå! - Det är männen.
Männen, männen är tillbaka!
Jag kan inte tro att vi klarade det, trodde inte att jag skulle få se hem igen.
- Frun, du är här! - Hennes nåd har skadat sig.
Titta! Den faller på Järnstaden!
Håll i er hårt, allihop! Släpp inte taget!
Huh? Jag visste inte att Skogsanden fick blommorna att växa.
San. San, titta!
Även om alla träd kommer tillbaka är det inte hans skog längre.
Den Store Skogsanden är död nu.
Aldrig. Han är livet själv. Han är inte död, San.
Han är här just nu, försöker berätta något.
Att det är dags för oss två att leva.
Ashitaka, du betyder så mycket för mig,
men jag kan inte förlåta människorna för vad de har gjort.
Jag förstår. Du kan bo i skogen medan jag hjälper dem att återbygga Järnstaden
Jag kommer alltid vara i närheten. Yakul och jag kommer och besöker dig
så ofta vi kan, okej?
Otroligt. Vargarna och den galna lilla vargflickan räddade oss alla.
Ashitaka. Kan någon hitta honom? Jag måste tacka honom.
Vi ska börja om från början igen. Den här gången bygger vi en bättre stad.
Okej, jag ger upp. Man kan inte vinna mot dårar.
I månskenet kände jag ditt hjärta
skälva som en bågsträngs vibration
Enbart i månens sken tittade du på mig
Ingen känner ditt hjärta
När solen är borta ser jag dig
vacker och gripande, men kall
som ett knivblad, så vasst, så härligt
Ingen känner ditt hjärta
All din sorg och smärta
Inlåsta i nattens skog
Ditt hemliga hjärta tillhör världen
tillhör dem som suckar i mörkret
eller dem som gråter i mörkret...